1758. Od. Nov. Dec. 
gal* til Longitudens utfinnande, ibland hvilka ; 
ingen hålles for fåkrare och tilråekeligare, ån \\ 
den Månen tiibjuder* ^ 
;i 
Hfin tyckes enkom vara ftapad människorna, |j 
i fynnerhet de Sjo-flirande til tjånil , men de haf- j.; 
va for flera orfaker hårtils ej kunnat rått nyttja 
hans väg vifning* Dårtil fordras^ at hafva full- g] 
komlig reda på alla defs rorelfes ojämnheter, fä d 
at man til hvad tid och ort hålft åftundas, kun- j^: 
de, utan mårkeligt fel, uträkna defs ftålle på ^ 
himmelen. Men oaktadt ;Aftronomerne altid be- ^ 
flitat fig dårom , hafva de, anda til var tid , ej \ 
kunnat bringa Manens Theorie til fadan fullkorn- „ 
lighet. Okunnighet i Phyfiken och om råtta or- } 
fakerna til defs mångfaldiga fmä oordentelighe* ^( 
ter^ famt deras fammativikling med hvarandra, jj 
gjorde, at man en tid nåftan tviflade om moje- p 
ligheten at forefkrifva honom några lagar* 
Men det ljus Newton uptånde i Naturkun* y 
nigheten^ har icke allenaft uplifvat hoppet om | 
mojeligheten,^ utan ock redan hulpit Aftrono- ^ 
ifiérneofverde floffta fvårigheterna. En Hal- ^ 
LF.Y,enLE MoNNiER,enGASsiNiDETHURY,en ^ 
BRADLEY,enDE laGaille och flere^ hafva med 
idkeliga Obfervationer> famt de famme,- tillika 
tned en Euler, en Clairaut, en Maijer, 
en D' Alembert, en Simpson, genöm de | 
grundeligafte och djupfinnigafte underfokningar, ^ 
fa infkrånkt Månens förra utritningar, at han j 
iiu mäfte låta forefkrifva lig nog trånga grånfor. j 
De mindre afvikningar, fom ännu icke kunnat al- ( 
deles tyglas, gifva lig val efterhand». jl 
At I 
I 
i 
