175 Nov. Dec. 2^3 
hvilkcn fom oftaft hindrar laddningen vid glas, 
och år i fynnerhet vid andra kroppar betydande. 
Forfarenheten utvifar,at et glas aldrig kan laddas, 
om den min (la fpricka Ens uti de glafets delar , 
fom ligga belåggningarne emellan. Oriaken dår- 
til år utan tvitVel denna, at Ele^lrifka materien 
da icke behofvcr vid laddningen tränga fig in uti 
ijelfva glafets fubftants, utan kan igenom fmå 
gniftor altid lläofver, ifrån den ena fidan til den 
tmdra, och faledes forlkaffa fig dommunication 
bada beläggningarne emellan, famt faledes pä 
vifst fått tilvåga bringa den bekanta Eleélriflca 
cirkeln mitt igenom glafet. Om dårföre Ele- 
élriciteten en grlng trångt lig igenom glafet , och 
flagit en gnifta belåggningarne emellan, hvilken 
tillika igenombårar glafet, kan et fadant glas al- 
drig mera laddas pä detta flallct. Man fer fä- 
leds håraf, at fprickor, (om gå tvårt igenom gla- 
fet, aldeles hindra laddningen, hviiket ock vid 
de ofriga kroppar bor märkas. Ty vid de måfta 
ibland dem finner man ftora fvarigheter, at und- 
-vika fädana fmä och ofta ofynliga vågar for den 
Eledrifica materien. De roja fig likväl ftraxt 
igenom de fmå fprakandc gniftor, fom horas ila 
belåggningarne emellan* Delfa fprickor bora dä 
antingen i^cntåppas, eller ock bor taflan göras 
tjockare, til defs man ej mera hor deifa gniftor, 
famt af andra forfok finner, at Elektriciteten icke 
mera oformårkt bartfores tvårt igenom defi'a taf- 
lor, utan behorigen qvarftadnar. 
II. Hårigenom förklaras åfvcn et annat 
binder, for laddningens emottagning och qvar- 
ftadnande uti defi^a taflor och kroppar^ Om taf- 
S f lans 
