175^' OQ:. Nov, Dec i6y 
tvifvclsmal had^ kunnat upkomma, om de 
ofriga kroppar ftulie vara flcickelige til defTa for^ 
fok, efter man ej kan tro, at de aga famma in* 
vårtes byggnad och hopiåtining , fom glafcc. 
Detta utröntes igenom följande forlok. 
For/ok med en mattjlipad glas^tajla. 
§. 15. Jag flipade al: den Wanka ytan pä cn 
glas-tafla, och fann, at Taflan likafullt kunde 
laddas, och gifva ftot, når hon på det vanliga 
låttet handterades^ Afvcn detta hånde , når den- 
na mattflipadc Glas-taflan på nytt polerades. Lik- 
väl befants, at taflan vid delTa tvä fenare om- 
ftåndigheter, icke gaf få Itark .verkan, fom dä 
hon var rå och oflipad , fädan, fom hon kommit 
ur Glasbruket. Örfakcn hårtil torde bora fokas 
Uti den ftarkare Eleftricitetens propagation, fom 
barvid finnes bade på taflans yta, och igenom 
ijelfva defs fubliants. Ty et mattllipadt glasrör 
propagerar ftarkare, ån et poleradt, och glafets 
yta år altid härdare och tätare, an defs inra delar, 
hvilka dårfore låra flåppa den Ele6trifka materiem 
lättare igenom fig , ån den härda fkorpan, 
Jnmärkn En omftåndighet vid defTa mattfli- 
padc och laddade glas-taflor förtjänar, at i förbi- 
gående ihogkommas. Herr Canton har funnit, 
at et mattflipadt glas undfår igenom gnidning ea 
negativ Eleftricitet , faftån detfam ma förut, når 
det var halt, blifyit pofitivt» Denna ätfkilnaden 
'fins icke vid laddningen af ét fädant glas. Utan 
den mattfiipade glas -taflan förhåller fig därvid på 
famma fått, fom en polerad glas-tafla, hvilkeii 
