1758- Nov, Dcc. 2^7 
vertygandc, at hårvid finnes och kånnc^ cn ver* 
kelig laddnings-ltot, fom är vida Ikiid ifrån en 
enkei gnifta» 
§. if. Detta fSrfok vifar tydeligen, at gla- 
fets inra byggnad och ftru6tur ingalunda ar enda- 
fte orfaken til laddning och ftot. Ty efter den- 
na ftru6turen igenom fondermalningen til ftorlla 
delen förftores , få kan denfamma icke vidare for- 
orftka denna verkan. Men efter forfSken likväl 
gifva vid handen , at en foiid glas-tafla äiladkom^ 
mer fbarkare verkan, åii. värt fonder (lotta glas, 
tyckes dåraf kunna flutas, at glafecs ihopiåttning, 
åfven ock målle något bidraga. Hvarutaf det- 
ta hårrorer 5 iårer båft kunna fes, om delTa 
fårfkildta Ron nogare med hvarandra jämföras. 
Efter §. kan en folid glas-tafla, fom vore lika 
flor, och lika tjock med vårt glas-ftratun^, hvar* 
ken laddas eller gifva ftotj glas-ftratumec gifver 
dårfore en mycket ftarkare verkan, ån cn fädan 
folid glas-tafla. Orfatcen til denna fkilnaden tyc* 
kes icke kunna vara någon annan, ån den, at E- 
leclricitetcn går lättare igenom glas - ftratumet, 
ån igenom den folida glas-taflan» Om nu detta 
antogs for en allmän regel, fä borde orfaken tii 
fbarkare laddning," eller til laddningens befräm- 
jande hos defla kroppar fokas, uti en lättare ge- 
nomgång for den Eleä:ri(ka materien. Och det- 
ta tycks dåraf beftyrkas , at en tunnare glas-tafla 
gifver ftarkare verkan, ån en tjock, efter hon 
flåppcr Eleélriciteten ilarkare igenom. Men om 
denna tunna glas- taflan forlikes med vårt glas- fira- 
tum, upkommer dåraf en päfolgd, fora år aldeles 
Uridande med det fgrra. Ty om detta glas-frru- 
mct 
