go 1746. Januar. Februar. Marti 
hvetets häfd i dc kalla delarna af Finland, hvarefl 
jag förnummit, atdet ifrån uråldriga tider blifvit 
med nytta brukat, hålit jag af ätfikilliga forfarna 
Landtmån hårt, det de ringa båtnad haft af det 
omtoliga Bohvete de ifrån Skåne bekommit. 
Hårtil kom hos mig i ofvervägande, at af 
Såd var ännu ingen annan almånt bekant , fom pä 
mager fandjord ville trifvas ^ famt det hvar och 
en, fom reft genom vårt rike, vet huru mängafta- 
des hela trader och landsorter af fandfålt ligga 
frucktlåfa, iä iNerike, Småland, Halland ochVå- 
ftergötland fom än fleraftädes. 
Dervid påminte jag mig ock, huru jag ä an- 
dra orter fedt mycket Bohvete idkas, derefl: dc 
des nytta mycket uphoja. Jag päminte mig lika- 
ledes , huru de Ryfka Botanici råkna (fom de 
raig det ofta berättade) denna ibland det Ryfka 
Rikets och norra Afiens inhemfka växter, fom den 
öfver alt, nSrby ochfiärrani odemarkerne fkal 
det Herr Kalm och jag funnit det helfkraft vä- 
xande ofver alt, hvar vi refte fram i Rylslandoch 
Ingermanland, vid vägarna pä mulliga, fandiga , 
torra ftällcn* 
Och fom inga andra orter i Finland , an de 
fom ftota närmaft til Rylsland, af ålder brukat el- 
' ler ännu bruka Bohvete, fä lyntes det mig likaft, 
at det äfvén ifrån Ryfsland eller Ingermanland vo- 
re förft ditkommit, oachtat de gamle Botanici 
lämnat i öfrigit ingen annan efterråttelfe , huru 
det forrt blifvit bragt til Europa, än at det, utaf 
Saracenerne lånt, fkal vid pals fér 3 a 400 är fe- 
finnas vill , hvilket jämväl fynes troli: 
dan. 
