gS 1746. April Maj. Jun. 
Lät Ellipfis A 2^ B foreftäila Jordens Bnhn , 
(Fig. I. Tab. iV,) i hvars focus S ftår Solen, och 
Jorden i des omkrets i T. Di^ag Bahnens ftorre 
axel BA^ låt des medelpariA vara C, aphelium 
yl, perihelium B, och altfå Jordens anomalia 
vera AS T. Lät Jordens medel - diftancc ifrån 
Solen, CA eller CBy kallas excentriciteten 
CS aj diftancen S T och låt anomalia vera 
eller vinkelen AST det iättet determineras , 
at radius år til des cofinus fäfom / til et tahl 
kallat c. Ifrån T nedfålles pä ftorre axeln per- 
pendikeln TD, och emedan ST eller x år til 
S D fom radius til cofinus for vinkeln TSD ^ 
eller / til c, fä är SDlZcx, och altlä BD — 
b— a + cxy AD ~b + a — cx och TD q zz 
xL-C^^x^. Efter Ellipfens bekanta egenfkap är 
reftangein ADB (b~a + rx 4- + a~—cx^ til 
quadraten TDOvi^c^Ä:^)fbmquadr. CAQ)'-)t^ 
redangeln BSA (bl^a^j^ hvilket pä vanligit 
b^ 
fått gifver följande aequation: ~ 2acx 
_ b: 
bl^a^t 
5 hvilkens bägge radices åro 
^ och — Den förra af delTa radices. 
b — ac b+ac 
b^^a'' , , ^ bl^a 
ar diftancen St^ och den lenare 
b—ac b^-ac 
betyder St, då TS utdragen räkar Ellipfen pä 
nytt i puacien t. 
Andra Proposition. 
At finna Solens (eller jordens) motus horarius 
■ttl hvar gifvep anomalia vera. Om 
