1746. Jul. Auguft. Septemb. 153 
§. XXVHL 
Oanfcdt det ordinära Sal tpetret, tom beflär 
af et fynneriigit Aciduni , det' utan tvifvel ifråii 
luften kominer, och et fart Alkalifkt falt näp- 
peligen lärer i naturen finnas , doch år det til 
iit urfprung naturligit, Ibm dä det forfl: alilras, 
år mycket volatilt elier flycktigt, at det låtteli- 
gen vid folvårmam, om fommaren, kan exha- 
lera och upp i luften flungras. S3!edes år det 
för Saltpeterfiudare bekant, at mer Saltpeter ge- 
nereras uti fin moderjord (niatrice ; om natte- 
tid ån om dagen i Solhettan , mer jSmval om 
vär och hoft ån om fommaren : Håraf plågar 
murlaltpetret mer fåfla fig vid de murar, fom 
vetta norr ut, ån vid dem fom åro for lodern 
öpne. Efter man vet, at en giodfelhog til ä- 
kerbruket, eller fådens och örternas förmering 
föga år nyttig, förr ån den blifvit förvänd til 
en (altpeterachtig jord Cdet jag kunde med män- 
ge fkiål intyga, om derpå mitt närvarande giö- 
remäl fyftade ) ; och derjåmte år redan anmärkt, 
at genom tolhettan nägot Saltpetcrachtigt i luf- 
ten updrifves; ty år båft at hafva fina giödlel- 
högar för folhettan behörigen täckte- Håraf 
år det at nägra förfiktiga Landthushällare , då 
folhettan flark år, tScka fina giödfelhögar med 
halm , hafvandes deraf ei ringa belöning för fit 
anvånde arbete. Och häller jag före,at lagom 
tiocka halmmattor pä flolpar, af medelmåttig 
högd,öfver giödfelhögen lagde, och emot hvar- 
andra fluttade, dem man kan öpna och fämman- 
fålla efter behag, år til detta åndamäl tienligafi, 
hvarigenom fä vål folhettan, fora for mycket 
rågn, 
