256 1746. Oclob. Nov. Decemb. 
kfver i fvulnaden, på hufvudfldlen och utSdriii- 
gen innom fkålcn, tilfkyndat. Modren tilipor- 
des^ om iädant vore heiine vitterligit? hoii iyarii- 
åcj at otta dagar lör barnlangeii, gick hon öf- 
yer födra fluff- bron, dä fcttren halkat undan 
kroppen, och hon pä ikct frjiit; me.n at hon at 
detta fallet ej ferdeles olagenhet fpordt, utan 
jftädt up, gätt hem, lamt, obelvarad , ärnätt Ila 
rStta iprloffningstid. 
Anikönt nu modren af detta fallet ingien 
pläga forfpordt, eller federmera intil forloffnin- 
gen deraf men lidit, lä öfvertyga mig dock de 
tecken, jag vid barnets huf^ud fandtj at foftret, 
fom redan var naturligen vändt med hufvudet 
neråt bäckenet, har uti fallet tngit fart ned åt, 
räkat mot högra Isbenet och hufvudfl^älen flott, 
famt hiernan (käkat, hvaraf hulvudlkålshinnans 
(Pericranii) och inra hierne-hinnans (Piae matris) 
fina blodror bruflit, och de tundne utådringar, 
lä innom fom utom hiifvudfliålenförorfakat. Ha- 
de nu modren, ilraxt efter detta fallet ,^rådf6rt % 
med någon förnuftig och årferen läkare, lä ha- 
de foftrets tilfålien, genom tienlig fldctfel, kun- 
nat afvärjas och forminfl^as. Hade hon efter 
forlofningen ännu gifvit det tilkanna, lä hade man 
fig i fiukdoraens kännande intet förtagit. Ty 
rned all läkerhet har denna fvulnad kunnat öpnas, 
och den lefrade bloden urtömas» DS, ledan man 
flika utådringar innom hufvudfl^älen förmodat, 
hade man med ftörfta fog pä des fördelning arbe- 
tat, hvilket närt den benägna naturens medvär- 
Jkan, barnets lif kunnat förlänga. Och är intet 
tvifvel,at ju icke flika olyckeliga händeller, mänga 
folters och Ipäda barns lif förkortar. DEN 
