T H E 0 D. HOLMS 
Silurug^ Glanis Linn. 
fer til n0jere ©mnlsjfnmg og Unöeifegeffc, er tct itenbctige Vmp 
mel i Dant>ene. ^er faa tiet mets ätettc ^e&e ti( Den gori?eni5e, 
ja til etl)»ertf0Jemieffe, fom ttl Hiob: €r tit fomme« tifjgsabet^' 
^i)Ujtt)itl dkt ijam tu wnhut fom man van^fager cfta 
%f^nmUn l Xiji Detö ^etragminger maae mhdiQ tahe % i tette 
imiaaleKge og D|)öage(ferue ittm Um faa, Bfot i |)en» 
feentse tit U UUkfti^t ©trccfm'nget'/ fom ^ßmiM^ Snbtoaanete 
püa me^ ^otblfote tü Opfjolhi'Bteta m fonmWe, fan matt 
temmeltg blfi troe, at De t^of&e gtgeDcegfen meD, cm iffe oi^ergaae^ 
De 0i3rige, Der Mm ^otDenö tmx^ S^Mt^aU, fOJen Ipot ringe ec 
Stntaöetiffe/ fom KoinDtU DerafernnDerfegfr og ^i^or ufutDIom- 
men Da, enDog af Den Sfarfag, laor ^unD|ta&t 5)?eere maae De» 
cnDnu, efter iiüne ringe Sanf et, for Den ft0rfte SSeef beere Det, t 
^enfeenDe tü De ^ef¥rit)e(fer ovcr §tff e-Sirterne/r fom ftiDüiDrif Um 
feet £i)fet ^eppe er Deres? uDvorte^ 2)anneffe faafeDe^ «Dmcerfefy 
at Mf Der om Den fwrfte 2)ee{ 6Hber fagt^ et^ ffufDe fnnne forte- 
Dreö; ^»orleDeö ffn(De Da UDarfceiDefferne i Det «Drige, angaaenDe 
Den inDDenDige fSpgntogö S8e<¥afrenf)eD, formaae at ftitte Den grn6-' 
lenDeSa'rDe tttfreD^, enD ftgeat ft)(Deftgjore De 9]m;feenDel 
3? 3 ^actragf^p 
