tan wu "oit füiQ UmMi^, 165^ 
faaktt^ forat» jtift M, fom fiiiiUUbifee', faa tan man mUq iJe^- 
tt&en hmftf at M iiMefüttn en 3l!lo^wlft fOJan hüj.mt tm 
at fmftiüc fig at cen eiler fieit af Diffc enöefige S)eefe 6Ui^er for» 
«getog ftijm/ fcers?ct t*oi:et^et f)eete 09 ()W gaaei-^ett)a meö 
tset afefolute itenDeKge, fom f^r »aii tan altfaa tm faa falbete 
^at^ematip uenteUge ©teitelfe ^t>erfen \)ctre fanuncniut af en- 
lettge effec «eit^e(ige iDeele, et Den itmiielig; f)eraf ^ixtui ia 
tere: Stt^i^er SÄat^ematijl <Bmulfemaa euten beere aCfofuteeit- 
t)eii(} eller abfofute uen&elti], M fthfu a bmift at wu xnnmUgti 
altfaa er eit^Der s9Jatf)ematif (Sterrelfe a6foUite enteftg, ta et 
Terdum effer Medium tmettcm tiffe tan iffe t<?nfe^, fom cg af 
tiet f^itgentie ^föere f a( fee^. 
§. 8. 
©amme ^e|la|fen^et f)ar M mets &et, fom fFuffe fafte^ aI>* 
folttte uenbelig Übet, ©ren&ferne for betö 3tmg()et) f\)m€ enöoj 
lettere at tmiU riente^; tU naat M faafetteö fortingeö, at ttt 
Ulm intit ti(6age, er man iffe fommet ttt et a6fohtte iient>e(tg 
UM, men ti( et abfoUite intet. S)e^wt)en/ «aar man (nir bevtiifr 
at tiet nenöefige fröre er «mueligt, er M famme og kölift, 
at t»et ucttbeiige Iit»ct er «mneliijt; tfn bette fan iffe tocnfe^ an» 
terfet)e^; ent), fom en S)eef af M tjetk, faa at tet ^üttjclt), font 
Set t)eele ()a\?t)e ti( faa^an S)ee(, Dar aOfoUite uenbelig ftort, ta nu 
bette er Mft at sjocre itmueiigt, er og bet afcfofiite wenbeUge Übet 
ttmueligt. 
3tt fimbe anfeeö , fom en 2>eel af noget, effer fom bef , betf 
nnbcr |tg inbbefatter Seele, faii iffe anbet , enb mebfi&re en atfo=- 
lute €nbettgf)eb; tf)i ber er intet, fom Innbrer at jo noget tan ta» 
gec? fra etter lorgge^ til ©cct at noget fratage^, ba taber bet jö' 
af at vicrre uenbefigt og bet maatte ba igten funbe Uiw «enbeligt 
»eb at faae en enbeCig iDeet tiUa^t, f)Uttä er nmueligt; i^et fam- 
me gietber og om ^cp^neren^^ forn^or foriwben til at nUnjttc bep 
36 3 «enbelige 
