A. Om mim Beflemmcffe af J&gmne + og — tc. 547 
tt, tan De (fom vi fec fdgbe) Itffe fagc ^cel i SRuItipftcntiottett 'SMmjiotiett^ 
^^yilfe nl^te fc^i t^ee i ^^nf^cntje tu b^tt S^cef famme, fom fan aDjlPiUe? fom m 
blotmfdic^^mtcife, og iøm^i maae !)D^ot»fc«tte(fe^ 2cn«fne iffc utehtffeø. 
©aalebcg hlm\: — a X + b ciucn fom hn er, étfer b^t ubtnjffes i X a) 
X( + I X b) elfetr ( — i X + i) ab, 09 f<^a mbeire. t^m6 berimob 2be 
6fot mobfatte St^Tclfcr, faambt fom bc cre mobfatte mob noøet anlvt, ere 
een 0() ben famme 03 (Ifal bi\)ibere ^iuawben, 0|>^^tver be bt^ecaubre 09 D.\?otieii^ 
— • a 
ten ilmv hlot HvMiQ* ©aaCebee ac 37^ > <i>nt C^egge cre Mot mobfatte^ 
3, 
tli^er =«= ttben "teg«; efter bet m m^clig fagbe §. ar^ 
?(f bette fee$, at ben afminb^Ug antagne Otegel i ^enfeenbe tH^egnenei 
JJoranbringer; nemlig at famme ^tegn giver og forfpieaige ^egn giver — , if^ 
f«n ^ar @teb i .^enfeenbe til be formerrenbe og forminbfPenbe ©torretfer faa oj 
t)e blot virfelige, naar man efter fætsyanUg SRaabe tillcegger enbog bem gormee? 
rclfeé ^egn (§♦ enblTiønt jeg ville f^eller ^ave Olegeln ubtrtjffet paa folgenbe 
Sfiaabe: at en formeerenbe ©tørrelfe, fom. mnltiplicerer eller biviberer en an^ 
Ut\, (aber benne anbeneJ ^egn blive uforanbret i ^robucten eller Oivotienten^ 
terimob, ^vi6 bet er en forminbjlPenbe ©tørr^lfe, fom multiplicerer eller bivibe* 
rer en auben , foranbrer ben altib benneg 5:egn til bet mobfatte. i 93robucten o^ 
D*votienten; t^i bette viifer nærmere til Starfagen, ^vorfore faatan ^e^anb^ 
tingiJ ®aabe l;ar @teb. >Derimob i »^enfeenbe til be MOt HlODfatt^ Strøet^ 
fer ^gr Oiegelen if fe ©teb 03 §eller iffe bene ®ru«b» 
XXIV. 
97u flfuffe man maa|¥ee tcenfe, at be lilfcelbe, ^vor feen alminbenge Me^: 
get tf fe f unbe bruges , noejlen albrig j¥ulle f unbe f omme for^ men be ere bog if fe 
\u artele«^ ufo^vanlijet 3 Stlminbelig^eb 60^ matt unb^rfø^e^ om ^^gnene i 
3l l » 
