6o lyp/, ^an. Febr. Mart. 
fiådes verka lika fiarkt, blifver BM en råt 
linea parallel med AZr (^^'ig- 3, 4), och 
ABMP=:AB. AP. Således, om, i en motfatt 
led af den i h vilken vår kraft verkar, uppå 
rata lineen AZ affåttes et ftycke AC hvilket 
har til kr famma förhållande fom kr til AB, 
hvarigenom kr^ blifver =AB. AC, följer at 
kr"- ± ABMP=AE. AC ± AB. AP, det år, at 
PD-=AB. CP. Men om uppä rata lineen AZ 
fåfom axel upritas en conifk parabel, hvars 
vertex år C, och parameter AB, och fom uti 
N råkar rata lineen PM, blifver åfven PN^ 
=AB.CP; dårfore år PN^:=PD% och fjelfv^a 
lineen PN=:PD. Vidare completera paralle- 
iogrammerna KRQV och PDGN; drag ige- 
nom N råta lineen NR livilken tangerar pa- 
rabeln i N famt råkar råta lineen DG i R, 
och NL vinkelrått emot NR hvilken råkar 
AZ i L. Emedan då PY:K = K:PN (=PD), 
och K:PN-CK:PL). (PLrPN), följer at 
PY:Kr= (K:PL). (PL:PN); men PL:PNr=GR:PD 
C^GN), dårfore år PY:K=CK:PL). (GR:PD), 
och (PY:K).CPD:GR) = K:PL; men (PYiK). 
(PD:GR)=PY.PD:K.GR=:n^(ATYP) : //(K.QN), 
och K:PL=2K:AB (Hamilton's Con. Sed. B. 2. 
Prop. 25), dårfore år rf (AT YP) :rf(K. Q^N) 
=:2K:AB, och i följe dåraf A T Y P : K . Q,N 
c:2K:AB (Maclaur. Treat. of Flux. §. 33). 
Men nu år åiVen K. (^N:K^= 2 Q^N: 2K; dår- 
fore år ATYP til K% det år tiden på hvil- 
ken vår kropp hunnit ifrån A til P. til den 
an- 
