98 i^jg^J, Apr, Maj. ^iin. 
Om konften at hårda Koppar^ 
at 
PETER JACOB HJELM. 
Uti flt rena och fullkomliga filflånd år Köp- 
pärea mycket mjuk och finidig. Deis feghet 
år dä åfven fä flor, at den dåruti (SfvertråfFas 
endaft af Guldet och Järnet. Når Kopparen 
långe kallhamras, och ånnu mer når den vall- 
fas, blifver den väl, fäfom ockfä bekant år, 
något härdare, ån den eljeft befinnes; men 
vinner dock ej derigenom den flyrka, fora 
kan fä namn af hårdning eller göra vederbör- 
ligt motftänd, dår (lark päkånning förekom- 
mer. Efter upglodgning til ljusröd fårg imel- 
lan kol och lixyndfam afUåckning i vatten, 
antager Kopparen icke någon mårkeligen flor- 
re hårdhet, ån den förut ågde: tvärtom blif- 
ver han därefter bojeligare och folgackteligen 
mjukare, ån förut. Då Kopparen åter hål- 
les långe fmålt eller ofta omfmåltes i flark 
eldgrad, utan betäckning af nusfer eller af 
kolftybbe, blifver den gcrna fprod och ofmi- 
dig, famt folgackteligen något härdare åa 
förut. Denna ofmidighet och hårdhet förgår 
dock genaft, om Kopparen nedfmåltes imellan 
kol. Slåckcs fmålt Koppar i vatten, fäfoni 
fker dä den granuleras, la finnes icke eller at 
dcu 
