144 ^797'> -^P^* '^^J' c^^^- 
tyngd fnedt emot muren nedåt; men hindrar 
til en del i denna verkning, af fina egna par- 
tiklars cohsefion och fridion. Jordmafsans 
fäledes formimT^ade verkan balanceras dåremot, 
af murens tyngd och cohaefion i brytnings- 
punkten. Des fridion eger ej rum, om man 
fatter det fall, at jordmafsan bortlkufvar 
och flyttar muren undan fig, utan at kull- 
kafta honom. Men fom årfarenheten vittnar 
om mojeligheten allenaft af det fednare, men 
cj af det förra; få kan murens fridion i det- 
ta åmne ej komma i betraktande. 
§. 5- 
Gamla murars ftyrka af cohaefionen åf 
få fiorj at ofta går flcnen forr fonder, ån han 
lofsar fig i fogen > ifrån fit anvuxne och for- 
flenäde murbruk. Således kan mycket raknäs 
j)å en murs cohasfion, då han blifver gam- 
mak Men då behofvés han icke få ftarkj 
fom då han ny bygges. Ty ined tiden har 
jordmafsan, genom packning, fåttning och 
våta, fått fin fiorfta cohaefion och fiadga, och 
flculle nåfian kunna i fin form båra fig fjelf, 
utan ftod af muren ^ om fkakningen af De- 
fenfens eld och fkotten af Attaquen ej gjorde 
honom oumbärlig. Dåremot har en ny mur 
af fit murbruk, i fynnerhet dä det ånnu icke 
hunnit at torka, en icke få betydelig cohce- 
fion. Men då behoFdes likväl coha?fionen fom 
ajdramåft, til förökande af murens fiyrka, 
emot 
