1707. ^nl Ang, Sep t. ^ iQi 
icke på, at famma fatt fkulle kunna verk- 
flåilas i (lort Det kommer endaft an på 
iMcklig heten, fom vinnes genom ofning, och 
råtta iammanfåttningen ar tåpta kårii, fom 
fordras hårtil. Sedan vi fått låra kånna Imra 
Kiån^a och hvilka fåreor kunna fäs af våra 
Lafvar, blir det federmera fårgkonilens egen- 
teliga fak, at rått begagna lig af dem« Kon- 
fien at rått fåfta vara vanliga fårgor, Jir ånna 
raycket ofullkonilig. Såiuiida år det mindre 
underligit, om den faknas hår. Dock har jag 
varit lycklig, at finna et oth. annat fått, fom 
tyckes vara förmånligt: hvilket ock på fina 
flållen anfores* Ofullkomligheten uti det hela, 
torde dårfore hår vinna tilgift, famt frikal- 
lande från kkander, då affigten varit oegen- 
nyttig, och arbetet forknippadt med många 
fvårigheter. Tilfållet har gifvit mig begrepp 
om fakens varde: hvadan ock mc*jeligheten 
af forfok i flört icke blifvit låmnadt opätånkt. 
Et och annat forfok gifver gode hopp och 
god upmuntran. 
Tillika med afhandlingen of\'er mina fér- 
fok, upfåndes åfveu nu, fom förra gångerna, 
prof på alla färgorj fom jag dnigit utiir tråd« 
lafvarne, 
Lichenes Fiiainentofi. , 
~ I. L. ^\ihathis.' TagehLaf. E^ilamentofus, 
pendulus^ axillis comprcdxs. Linné, 
K r. A. Handl, m.Qi;. N . \'axer 
