208 J^p^ iful. Ang. Sept. 
Ikepnad år det mer ån troligt at han af de 
flå;1e audorer blifvit hällen for den fanflcyl- 
diga L. calicaris. Man l]<:ulie til och med 
kaij-ia fåga at Dillenii T. 23. gifna fig. 62. A. 
fä fnart borde tilhora L. faftigiatus fom L. 
calicaris, dl jag verkeligen fett fidane förän- 
dringar af båda deffa fpecies fom med lika 
fordel dårtil fkulle kanna lampas. Icke defto- 
mindre år L. faOigiatus dock tilråckeligt och 
vål iMld frän L. calicaris både dårutinnan, 
at han har knapt mårkelig fmak och mjölar 
fig i mun, famt kännes fimmig dä han tuggas 
och därmed at han ännu endafl: funnits vä- 
xande pä tråd, dä den andra allrig träffats 
annorftådes ån pä flen, utom det plåttarnes 
fkapnad och fiållning, famt årven bladens con- 
formation åro mycket olika. Smaken gifver 
hår fä mycket fåkrare utflag, fom jag redan 
fått tilfålle bevifa at flållets Ikiljagtighet hvarpå 
Lafvarne våxa dårvid icke har någon inlly- 
telfe. fi^) — Ehuru lika den variationen fom 
foreftålles T. IX. f. i. 1. til forfla utfeendet ock- 
få må finnas med L. calicaris, kan jag dock 
icke, hvarken i affeende pä nu nåmde fkilj- 
agtigheter dem naturen tydeligen utftakat, el- 
ler dårfore, at han fäfom en artförändring fa 
nåra kommer fkapnaden af L. calicaris, råkna 
honom til detta fpecies och fkiija honom ifrån 
L. fafligiatus, af hvilken han dock verkeligen 
icke 
«) Se defla Handl. Tora, XV^II. p. 208. 215. 
