252 ^iiL Ang. Sept. 
CA+CO, och CA tii RC fom CA— CO til 
CV, följer at GC år til RC fom CA— CO til 
CA + CO, och RC— GC til RC + GC fom 
2 CO til 2 CA, det år RC— GC til GR fom 
CO til CA ; men Ellipfens excentricitet år lika 
med det forhällande fom RC—GC har til GR, 
laleds kan denna åfven exprimeras med det 
forhållande fom CO har til CA. Sluteligen 
emedan AL^nf, och fäleds An^L,/, följer at, 
om man ifrån L nedfäller rata lineen LS vin- 
kelrätt emot Ca,L9 blifver = A/3, och i foljc 
däraf CA til L9 fom CO til AV (emedan, 
enligt hvad fom förut blifvit bevift, CA altid 
har til Cp famma forhållande fom PN til PV); 
men emedan 2Ae år til CV fomCA^ til CF^ det 
år fom ^Ae.Ce til AO^, och CA til 2 Ac 
fom 2 Ce, CA til 4 A^.C^, följer at CA år til 
C V fom 2 C ^. CA til AO^ , och CA til AV fom 
^ C^. CA til 2 Ce. CA— A0^ men CO år åfven til 
CA fom 2 C^.CO til 2 C^. CA, dårfore år CO til 
AV det år CA til L9 eller radien til cofinus 
for den vinkeln fom apfidernas linea gör med 
CA fom 2 Ce. CO til 2 Ce. CA— AO^. 2:0 Om 
A och e ligga pä olika fidor om C. Emedan 
dä CO nödvändigt är florre ån CA, och fil- 
leds CA ftorre än Ca, följer, at ehuru flor 
CP ån mä tagas , P^ eller Cp dock blir min- 
dre ån CA ; däremot fä fnart CP tages mindre 
ån HK, blifver P^ eller Cp flörre än CA; 
hvaraf fynes at vår kropp i denna händelfc 
går bort til ct oändeligt aflländ ifrån C, och 
at 
