fmå flrodda platta mj oliga flackar. Åldrig 
blir tufvan fom tildanas, något ftorre, dock 
ofvergär han fållan en tums hogd ; bladens 
flikar utbredas och blifva något mera flarfvige 
i kanterna, de mjolige flåckarne utvidgas ocfi 
intaga hår och dar hela ytan af bladen, hva- 
dan Lafven blifver mjolig nåftan ofver alt; 
fårgen ofvergär fluteligen til afkgrå. Under- 
tiden får man nu fe honom b åra Plåttar. I 
detta tilflånd år det fom han, faft mycket 
gammal, år anmårkt och funnen af ^yEST- 
RiNG pä uråldrige trå-våggar och han fes af- 
ritad Tab. XL f. 2 C. Den art - förändring 
fom foreftålles T. XL £ 2 A. B. liknar til väx- 
tens flållning och bladens klyfningar L, fari- 
naceus; flikarne äro dock bredare, plattare och 
froredningsdelarne aldeles olika, merendels en- 
famne vid flikarnes ändar fittande. De uphoj- 
de mjolige Värtorne (glomeruli) faknas åfven. 
Endaft hår och där i kanterna famt på bla- 
dens ändar å ena fidan finnas mjolige fläckar. 
Denna år fänd ifrån Tyfkland af Schreber 
til SwARTZ med påftrift: an Ca/icaris? och 
år åfven funnen af Swartz här i Sverige fafl 
han är GUfynt, Under denna fkapnad har 
Doft-Lafven åfven mycket gemenfamt med L 
faftigiatus. Han kan dock icke gjerna mifs- 
kånnas enligt de fkiljeteckn förut åro upgif- 
ne. Den mäfl befynnerliga art -förändring af 
Doft-Lafven har jag träffat på någre berg i 
Horns Socken vid Hycklinge i Öflergothland , 
fe 
