^797^ Oc?. Nov. Dec. 299 
men i fynnerhet Ronnerna fom voro fnart 
fagt ofverlaflade med Korsnåfvar dageligen fä 
långe bår funnos, och år det undransvårdt at 
födan kunde forflå til fä mänga looo foglar 
pä fä liten vidd i flera veckor, oaktadt deras 
fräsfande hela dagen. Når Ronnebåren voro 
upåtne fokte de efter födan pä jorden, men 
blefvo dä utmagrade. 
Ingen konfl var at fånga dem lefvande. 
De faflnade icke allenafl i Donor, utan ock 
togos, lika fom Loxia Enucleator eller Sven- 
fka Papegojan, lefvande med fnaror på en 
fläng, dock mäfte fnaran genaft efter fångften 
losfas, at förekomma flrypning. 
Men til at foda fädane floråtare med Ron- 
nebår, år dåraf et flört förråd af noden; ty 
de hvilade aldrig emellan fina måltider, mer 
ån om natten. Det berättas at de åtit korn 
fom legat 2 dygn i vatn, Hampefro åto de 
ock når de ej fingo annat. De fjunga vål, 
faft ån fagta, och åro nojfamme for fin fpak- 
het. Sedan de en dag, ofta mindre, varit in- 
neflutne i bur, åro de redan fä tame, faflån 
icke alla lika, at de fåtta fig pä handen 
och åta fä långe de fä något af Ronnebårs- 
klafen, och når man läts gömma båren un- 
der kläderna åro de oförfärade at upfoka dem. 
Når de upåtit hvad fom fans i buren och fä- 
go nå^on klafe hällas i handen eller ligga på 
nä- 
