Jan, Febr. Mart. 
13 
aiia ofriga, åro des ledlika grenar och Hcapna- 
den af des mun. Miimmi kan Kräket aldeles 
Ikjuta til någon del utom hufvudet; den fer då 
ut fåfonn en fnabel eller fvintryne, nedantii 
fmal , vidare upföre och på fjeliva andan for- 
fedd med en ånnu vidare rund bricka, fom i 
kanten rundt omkring år befatt med hårfpetfar: 
rätteligen torde detta redlkap vara en Tunga 
fom for des likhet IkuU rättare kan kallas Sna- 
bel. Hvarje Hufvud år ofvantii kring kanten 
omgifvetmed en tilbaka bögd Karm, når det år 
opet, och då liknar det et vanligt Njupon^ 
Når då Snabeln utlkjutes år det i öfra andan 
utgröpt, och när Snabeln indrages tilfiutes den» 
na utgropning eller opning med Snabelns bric- 
ka fåfom med en Klaff eller med et Lock. För- 
berörde utbögde Karm, kan Kråket åter böja 
tilbaka, och därmed något inneflnta både op- 
ning och Klaff, få at ej mer fynes ån åndan af 
Hårfpetfarne : man kan kalla detta er .half Hut- 
ning, och fom den ofta på det fått Hutas och 
åter öpnas, få tros därigenom en hvirflmg i vat- 
net förelöpa på lika fått^ fom ofvan år lagdt 
(§. 34): 
37. §. 
Stundom dragés fift omrörde Karm få ut- 
öfver öpningen och tilhopa, at man icke vida- 
re blifver varfe något af öpningen, utan andar 
fig dä hufvudet med en VitQn Tipp. I denna 
belägenhet åger Hufvudet aldeles et utfeende 
fåfom en citron. Det år til fårgen blekguk 
men icke mycket genomikinligt, emedan det 
