6o Jan. Febr^ Mart. 
Uti Eqvationen Sin. a n Sin. nx plågar 
man, for redighet Ikull, antaga a < § el- 
ler 2 a <C5 ty uplosningen blifver den fam- 
mji, når 2 a > c, emedan 2a2i2rc-t- 2b 
gifver Sin. a ==: Sin. b , då b < | c och Sin, 
b = Sin. har famma rötter når Sin. a — Sin. b, 
fom Eqvationen Sin. a zz Sin. nx. Conftruction 
utaf Problemet år vanligen denna: man gor 
EF — ~ c , och tager EF — FG = GH mHI &c. 
då antalet af defia bågar måfie vara rzr n, och 
alla tilhopa jåmt uptagaPeripherien EFGHI.,.E. 
Nu år I Äd =1 Sin. a =— Sin. (| c + a) 
— Sin. (c a) rr — Sin. (| e + a) zr 6cc,, få 
långt man behagar fortfåtta denna feries, altfå 
måfte Sin. nx~ Sin. a ~ — Sin. (| c + a) i: 
Sin. (c + a) zi: &c. hvaraf följer , at Sin x = 
Sin. 2 , Sin. x = — Sin. ( — a -h — c) , 
Sin. X Sin. (— a + — c &c. åro rot- 
terne uti den gifna Equation Sin. a — Sin. nxj 
ty, åfven fåfom Sin. a ~ Sin. nx gifver Sin. x 
=■ Sin — a, fä Hcal — Sin. a — Sin. nx gif- 
va Sin. x =: — Sin. — a, och få vidare. Men 
fl ^ 
§AE-- a, EF := — -Bågen AF r "T an- 
z 
~ €5 altfä är hälften af Chorden AF = Sin. 
(~r s + c). På famma fått finnes Sin. | AG — 
Sin» 
