Apr, Maj. Jun, 93 
och hänga efter, fafom benen på en Foge!, och 
de nyttjas ej mera ån fom behöfves til en nö- 
dig fiyrning eller vändning. Kroppen låttar el- 
ler fånker fig, alt efter fom Kräket indrager 
eller utdrifver vatnet; Men då Kräket aldeles 
vilfjunka, vänder det fin kullriga rygg nedåt, 
g(5r fig mycket Ikålig och intager fåledes en 
flor vatnmångd. De raäfle äro dock få tunga 
af det myckna våta (§. 8.) låtteligen 
fjunka, och deras fimmande beftår mindre i at 
göra långa flyttningar, ån at hål!a fig iiögre el- 
ler lägre up mot Hafvets yta, för at icke fjunka- 
til botn når det icke är nödigt, 
II. §• • 
Men at åter komma til nyttan igen af Sjö- 
kalfvarnes varelfe , yttrar fig den gamle Mår- 
tens troligt nog at deffa och dylika geléackti- 
ga Hafs-Kräk, dels under förtärande af åtfkiiligtj 
dels medelft deras klibbacktighet, hvarigenom 
allehanda häftar vid dem, hålla vatnet rent och 
klart 5 Allmogen i Bohuslän menar afven at Gud 
Jkapat dem, at draga til fig alt det, fom är 
ondt och förgiftigt ifrån vatnet. Man vet ecki 
få med vifshet at de lefva af allahanda Vatn- 
yrfån; dock åtgå äfven åtfkllliga fmå Fifkar 
til deras koft. Ja jag vil icke heller fria 
dem ifrån den tankan fom Slabber hyft, at 
de äro Ikadeliga för vårt Fi/keri och at, då 
de komma i oräkneliga Ikarar mot ftrandef- 
na, de då jaga fiUvarne därifrån, ehuru /kå- 
let ännu icke är annat än at, då de Holländika 
Strandfilkare få en mängd Sjökalfvar på fina 
nät^ vankas inga F?il<.ar. Däremot åtas de af 
