St64 Oä. No^ö. Bec. 
Om Refra£iionS'Proble?}iets ConfiruBion ^ 
af 
FREDRIC MALLET. 
§. I. 
Natarkunniglieten befordrar icke fållan Ma- 
thematikens tilvåxtj Des kraf framlockar 
flundom nya Methoder och utforiknings-vågar, 
få Vål Geometrifka fom Algebraiika. Naturen 
har lärt ofs, at foka det Sturjla och Miiifla^ 
til at efterfölja Vishetens verkningar uti kraf- 
ternas jämkande. Fluxions-Methoden apar na- 
turliga förändringar , fom flyta med omårkeliga 
Ombyten^ och Algebrai/ka Rötters mångfalldigbet 
afmålar Naturens rikedom, uti de orfaker, 
fom til famma ändamål omvexla. De Matiie- 
matifka Veten/kaper gagna tilbaka genom up- 
täckte Lagars nogare utftakande eller fåkrare ut- 
redande, och framgifva fåledes Naturen uti he- 
la fin konft. Anledning til denna betracktelfe 
har jag tagit utaf Prablemet om Ljusftrålars 
brytning uti någon yta , hvars uplosning ige- 
nom Geometrien framter en märkvärdighet, fom 
hittils icke blifvit utredd, fafl Strålbrytningens 
kunlkap är få allmän , och utaf ganlka mänga 
blifvit fåredragen» 
Lät cn Ljusfiräle AB (Tab. VIIF. Fig. i) 
brytas uti någon yta EF, ifrån des väg ABD , 
til 
