OB. Nov, Dec. ^6$ 
til leden BC, och lät GBH vara vinkelrät emot; 
ytan EF: dragen plan igenom GH och AD, 
då gifver förfarenheten vid handen, at BC lig- 
ger uti famma plan , och at Sin. ABG år tii 
Sin. HBC uti oforåndradt fårhållande, medaii 
vinklarne ABG och HBC omvexla och tiitaga 
eiler aftaga: antag vinkelen ABGznA, CBH-^nz, 
och at Sin. ABG: Sin. CBH : : l : m : : Sin. 
A : Sin. z få finnes Sin. zr-m Sin. A 3 det år, 
denna ^quation afgör Refraclions-Problemet. 
Men fåfom vinklars Sinus håruti nämnas , få 
måfte uplosningen bero uppå Cirkelens egen- 
fkaper, fåfom för närvarande ^f quation igenom 
Conflruclion låttQligen utredes. Nemligen: Uti 
-^quation Sin. z — m Sin. A år antingen 1:0 
m <i, eller 2:0 m> i. När m < i, tages 
AC=i, CB — m (Fig. 2), och vid B fåttes 
DBAr:=:A, få /kall BDCnzj ty DC=ACzzi: 
BC C— ^in- DBA : Sin. BDC t : Sin. A : 
Sin. z, Håraf följer at DCB zz A — z, och at 
Triangelen BCD förefiäller hela Problemet vid 
Ljusftrålens brytning uti någon yta: neml. om 
DBA år anfails-vinkelen^ få år BDC brytnings* 
vinkel, och BCD år lika med lutningen imel- 
lan den anfallande och brutna ljusftrålen. Sam- 
maledes 2:0 om m> I och (Fig. 3) AC3: i 
CBr:m, ABD— A, /kall CDE= t, emedan 
AC (— CD): CB : : Sin. ABD: Sin. CDE, eller 
I : m : : Sin. A : Sin. z = Sin. CDE5 likaledes 
linnes ACDrrrz — A, och Triangelen BCD fö- 
reftåller Refra^tions-Problemet uti denna håndel- 
fe. Uti den förra (Fig 2) kan vinkelen A 6- 
kas, tils den blifver råt fåfom FBA, då bryt* 
nings-vinkelen år — BFC , hvars Sinus zr ni, 
R 5 når 
