0£i. Nov. Dee. 313 
bedrukne med digeftiv af balfamus Arcaei; där- 
vid fokte jag på alt fått at hålla yttra Såret 
6petj for at förekomma en fiftel. 
Febern, fom hittils fortfarit, minfkades 
dageligen^ varken drågeligare, fvulinaden Jade 
fig5 materien hvit, tjock och hade ingen elak 
lukt. Efter fjorton dagar, började varet åter 
blifva tunnare och llcarpt^ comprefferne , fom 
torra pålades, voro helt våta, och af lukten 
kändes det vara urin. 
Detta fatte mig i något bekymmer , och 
fruktades for en elak utgång. Jag infåg väl 
at det kom ifrån Njuren, men tänkte ej på nå- 
gon Sten. Vid Sondens åter införande, af en 
fingers längd, flotte jag på något hårdt, fom 
kändes ikråfligt och bredt. 
Men fom yttra fåret, oacktadt all min om- 
forg och förfigtighet , hade dragit fig få mycket 
ihop at mitt finger ej åter införas kunde, för 
at underråtta mig om detta heterogeneum, bief 
jag åter nödfakad at vidga Såret med bifiourienj 
få at fingret kunde införas utan plåga för Pa- 
tienten. Efter des öpnande och fingrets infö- 
rande, kånde jag en Sten, fom vek för firgret 
undan; jag tog häftigt en korn-tång förde den 
in genom yttra Såret, öpnade fl^valmarne från 
hvarannan, for därmed helt förfigtigt högre up 
öfver den hårda kända delen, klämde tången 
ihop, och markte at jag fattat i något, jag ut- 
drog det , utan mycken plåga för Patienten, och 
lann den Stenen , fom jag har åran at härjäm- 
te tilKengl. Academien öfverlämna. SeTAB.VllL 
ö 5 Pa- 
