1788. ffciM. Fér. Mart. 9 
kan i fynnerh^t främja Pliénomenet, hvilke^ 
pä denna grund tycks ftundom förebåda ftorm. 
Men af vindens annalkande tyckas de likna 
up- och nedvända Gran - (liogar , brilta fönder^ 
vackla, darra och förfvinna altid. 
Vid Sjö -Hågringar rnårkes afven, at Ob- 
jeftsi^ne fa fm ftqra tilvSxt i hogd , men ej fä 
i vidd; ty ehuru de på vid atfland tyckas 
vidgade 5 ar Hägriiigea dock icke ftörre åfvari 
til, ån klippan vid defs vattu-bryn: pä längre af- 
iland 3 där Objeclerne bilda fig tydligare? tyc- 
kas Båkar minfkade i vidd, dock förmodligen 
af fm tilväxt i iångd* 
Detta Phénomen fynes därutinnan likna 
och förbättras af den vanliga Strålbrytningen 5 
dådet kraftigaft vifar ' fig mot mornar och 
aftnar, under en vifs Spjens högd; det kaa 
val äfven vifa lig närmare middagstiden: dock 
finner man et glimmande Sol -ften vara min- 
dre främjande för Hägrings ån dä öfra Atmo- 
iphéren har tu+nn^ moln. 
Bet år en nog allmJn händelfe , at dä en 
kufl; hågrar t. t:x. öfter ut, kan likafullt hän- 
da, at ej den ringalie verkan ftönjes i annat 
våder-ftrek : men dä jag pä affländ fer en kuft 
hägra, är det fäkert m|rke at famma ftäile 
har lugn. 
Af Hägring, fynas tydligen alla Objeäer 
ftä rätt, och ej up och ned vånda, hviiket i 
liaft torde få tyckas , af en Hägrings, förfta til- 
växt: Fig, 2. P. Men utom allmånna erfaren- 
heten, ffiulle nedra Contouren dä göra en fkarp 
Imiey bild A efter Objeétets dag-rand, 
A 5 Ehuru 
