-o 1788. ^än. Febr. Ålart. 
Vidare: "Det hände mig en Sondag, då jag 
"var vid Skären, at taga at deffa grunder cch 
'•belägenheter 5 at jag på en ort fick fe 3:ne 
'Tpitfar på Hafvet; då blef jag illa vid och men- 
"te at jag i glomfl^a hade gått dem förbi, kal- 
"lade få Bonden och frågade om Gunnils Öra. 
"Men når Bonden kom, fick man intet mera 
"fe der. Bonden fade fä vara, men fpådde en 
"Itor florm, eller mycken fifl{; men dar folgde 
"pä en gruflig och förfkräckelig flor ftorm. 
Dä Hn Bin^op Pontoppidax, uti des be- 
flmfning om Norige , pag. 347, talar de Mon- 
ftris Marinis; anför han dår åfven Bar. Gri- 
penhjelms beråttelfe om Gunnilas Örar^ men 
yttrar, utan vidare underfokning^ eller farhåga 
for mifstag, at deffe Gunnilas Orar ej kunna 
vara annat, ån det flora Sjo-djur, fom han 
kallar Krabben eller Sjo-horfven, och fom väg- 
vis höjer ryggen öfver vattubrynet. 
Baron Gripenhjelm har val ieke fäflat fig 
til något vifst omdöme här ofver^ men tyckes 
dock varit benägen til detta Phénomens for- 
blandning med Hägring. 
At Hr. Bifl^op Pontoppidax öfver detta 
åm^ne gjort en förhaflad flutfats, anfer jag oftri- 
digt: ty huru vil man antaga, något Sjödjur 
fl^ulle kunna uppehålla fig i Öflerf;ön, fom v o- 
re af den florlek, at det, i ringafte gjorde en 
half Svenfk mils llräckning, och formerade la- 
dana bugter med lin rygg, h varigenom ögat 
förleddes at anfe dem, fåfom flora och branta 
Berg - llrackor ? 
Hvar 
