1788^ ^rä. Febr. MarL 31 
den farhma i en våg, dår jäg trodde ät den fna- 
ralt fkuile gitva fiii egna befkaffenhet eller lik* 
het med andra fyror tllkånna. Detta Saltets 
hittils kånde förhållande förde aldramåft til den 
formodan, at den i fråga varande fyran kunde 
räkna fig flågt med, om icke vara deri famma^ 
fom den äf Herr Bergs -Rådet CrelI upgifne 
Talgfyran, h vilken iöfer Guld* Men h värken 
i digeftions- varma eller un4er kokning loité 
denna utur Korsbårsfaltet erhållna fyran nå- 
got Guld, hvaröm jag på flera fatt gjorde mig 
forfäkradi Des färg ändrades icke heller där- 
af. I detta mål var fäledes derma fyra olik 
med Talgfyran. 
Det Fjerde Forföket. 
Ét ftycke renfiladt Järn angreps, iiti lindrig 
värme, af fatnma flags fyra, och efter några da- 
gar upkommo en hop hvita klotformiga klafatj 
hvilka tycktes vara famiiiahfatte äf fina Nälar, 
och vid tilflag äf mera vatten genaft uploftes 
igeri. Jag anfäg vål deffa cryllaller fnarare för 
någon Gips ån för någon anfkjutning af för- 
eningen imellan Järnet och den fökte fyran 
ehuru Herr Crells befkrifning pä Taigfyrans 
förhållande med Järnet, kommer nog nåra in- 
til det anförda* 
En del af den fåledes utfpåddä uplösnin- 
gen fälldes med Växtrikets Alkali. Fällningen 
var hvit och blef det jämväl under torknin- 
gen: den löftes nåflan rent up af Skedvät- 
ten, hvarutur Gips åter erhölls med Vitriols- 
fyra: for Bläsrör blef den förft roilfärgad, fe- 
dan fvart i ftarkare hetta, famt drogs därefter 
af Magneten. Något Järn hade fördenfkull va- 
tit 
