5S 1788. (^^^. Febr. Mari. 
Tids-punkten, når Jupiter forft ftack fram; men 
kl. 7, 12'? \ 5 tycktes Jupiters Centrum vara 
pä Månens brådd. 
7, 13, 23 flåpte Jupiter Månen. 
Deffa momenter hafva fin riktighet, efter den 
rakning, jag kunnat hafva pä tiden, men fan- 
ningen at fåga, kan jag hår pä Obfervatorium 
icke vara rått fäker pä mitt Tranfit-Inftrument, 
fom nu til tidens beflåmmande var min enda 
hjelpreda. Gnomon, fom jag mer liter uppä, 
var igenfnogad och igenomfrufen af is, och 
altitudines Correfpondentes tillåt icke väderle- 
ken deffa dagar at taga. 
Hvad fom vid Emerfionen ganfka mycket 
väckte min upmårkfamhet, var den betydliga 
olikhet i Jupiters och Månens färg, fom nu 
ganfka ogonfkenligen vifade fig , når Manen 
låg pä Jupiters Difcus. Jupiter tycktes vara 
helt blekblå, i anfeende til Manens klara och 
bjärta fken. Jag kan ej jämföra denna fkilnad 
båttre vid nägot, ån dä man en vinter-afton, 
när marken år täckt med fno, och himmelen 
klar, vid Solens nedgång, jämför, vid den 
mot Solen ftålde Horizonten, den af Solen 
uplyfte fnö-betåckte jorden, med den där of- 
vanföre ftående bläaktiga himmelen , med 
den (kilnad, at Månen var klarare och mer i 
gult Itötande ån jord-ytan vid et fadant tiiiål- 
le vifar fig. 
t 
