1788* Febi\ Mart. ég 
nifl^ fl^apnad, dock minft uti Fig. 2. Det åld- 
lla Fig. I. anfågs for orullkoinijgt dårföre, at 
dårtii icke var iåmpad någon behållning, hvar- 
uti de under blåsningen upkommande vatten- 
acktige dunfter kunde famlas. Til den ändan 
hafva behäilningarne a. b. c. blifvit inrättade. 
Den forfta förbättringen i detta affeende, be- 
ftod i en klotformig behållning eller ihålig 
fphériil< kula , fom gjordes uti et ftycke nicd 
Biåsröret Fig. i. och kunde fåledes icke fön» 
dertagas eller opnas til rengörning inuti. Det- 
ta förbåttrades federmera vid Fig. 2. medelft 
en Skrufgäng, antingen pä rörets d ända 
eller pä midten af Kulan och därjämte min- 
fkades den klotformiga onödiga vidden. Man 
tyckte likväl hvarken om fla'ufg§ngen eller 
om fkapnaden, utan ändrade alt fåfom Fig. 3, 
och ändtligen fåfom Fig. 4. Frågan om grun- 
derna och nyttan härvid, torde icke vara obe- 
tydelig: vi fkole börja med det Itycket eller 
den ändan, där inblåsningen fter. 
§. 4. Med et rör fom år conifkt, för me- 
ra tydlighet fiaill föreftåidt fäfom uti Fig. 5, 
och fom inbläfes vid ändan ^ har man myc- 
ket ftörre möda och mindre kraft, ån om det 
inbläfes vid y z\ h varunder äfven gnidningen 
inot rörets fidor blifver mindre och obetydelig. 
Således blifver frågan, om icke inbläsnings- 
röret häldre borde vändas om, fä at vidare 
andan d (Fig. 2. 3. 4.) Lämpas til behållnin- 
gen h eller r, och fmalare ändan e vändes 
utät at inbläfa därigenom ? Men i det coni- 
fka röret verkar dä endaft vådercolumnen 
ti w y z (Fig, 5) och fido-columnerne t uy och 
E 3 vp X z 
