I788-' ^m.. Febr. MarL 71 
7. Nu komme vi til Behallningarnc 
b, eller fäfom man ock kallat dem Kulor el- 
ler Dofor, alt efter deras Aruétur. Deras enda 
nytta är den § 3 omnämnde vattenfamlingen ; 
men- huruvida de pä olika fätt verka pä den 
genomfarande Luftltrömen, torde böra närma- 
re granfkas. Uti Behållningen a Fig. 2. har 
luftftromen ingen brytning, den flryker rått 
fram genom dofan in uti utgångs röret f g et- 
ter de prickade linier; des triélion år denfam* 
ma fom vid flutet af § 6 är anförd. Luftflrö- 
men får fin förlla och "enda brytning i ut-- 
gängs röret vid i', fom dock icke utgör någoa 
ikarp vinkel 
§. 8. Behållningen if Fig. g. utgör i an- 
feende til Luftllrömens genomgång en fådan 
brytning fom Fig. 6. utvifar. Strömen^ fedan 
den fiött emot botten -fidan / måfle brytas 
uti m och fä å^er uti altfå uti två flarka 
eller råta vinklar, af h vilka den ena uti m vål 
(kulle kunna undvikas 5 om utgångsröret A flyt- 
tades aldeles in til fidan ? eller fom år det- 
famma, om punkten 71 kunde komma in til 
hvilket dock blir fvårt. Akfä år firom.ens 
brytning flera refor florre uti Blåsröret Fig. 3. 
ån uti Blåsröret Fig. 2. Hvad åter motgnid- 
ningen betråfYar, få är den i anledning af hvad 
uti § 6 blirvit antaget^ val icke mycket be- 
tydelig år v an til vid men inunder måfle den 
blifva mycket ftor, emedan Luftftrömen attra- 
heras af hela den ftoia vådercolum.nen 5 fom 
upfyller hela den underliångande dofan, För- 
denfkull rnåfle ockfå motgnidningen vara myc- 
ket fiarkare i behållningen h Fig. 3 ån uti be- 
