at göra Parallaxerna proportionella emot Ra- 
dien CM. Om nogheten af detta förfarande 
kan man Jått öfvertyga fig, når man bqfmnar, 
at jordens piattning, icke ändrar Stjernornas 
fynliga ftålle. Detta ftålle år faftftåldt genom 
Vinkelen, fom ligger imellan linierna, hvilka 
kunna dragas ifr^n Stjernans medelpunkt, få 
vål til Obfervatorns öga, fom til Jordens me» 
delpunkt. Om L, (Fig. 5O år Mänen, O ob* 
fervatoras öga och C Jordens medelpunkt, 
bennnes at Parallaxen beror af Vinklen OCL, 
och at det år lika mycket om CO år Radien 
til en Spher eller en Sphéroid. Om Jordan 
vore en Spher, biefye den fynlige 2enith uti 
CO iörlångdj är hon äter e.n Spheroid, hlifver 
Zenith uppå linien JK, hvilken gör med CQ 
^n itörre eller mindre vinkel, alt efter fom 
plattningen är ftörre eller mindre, och hela 
fldlnaden bcftår derutij doqk kan hSrtil läggas, 
5t uti Spher^n aila Radier B åro lika ftore, 
snen Indra fig uti Spheroiden, alt efter LatitU'» 
den., Om man antager, at Obfervatorn år ftäld 
i O, pa ytan af en Spher, hvars Radie är CO, 
tnkåt man corrigera den fynliga Zenith för 
denne obfervator, och nyttja den iSdan, fom 
den fliuile vara, om punkten O tillförde ea 
SpheriCk yta, fått, fom fynes vara det båfta. För 
otrigt har jag genom Exempel, uträknade med 
ftörita noghet och ftråqghet, blifvit öfverty* 
gad, at bagge Methodernq gifva famma utflag. 
Uti den fenare har man icke behof af ann^t 
ån Jordens Radier och den vinkel, fom de gö- 
ra med Verticalcn» vinkeU fom tjen^r at gor* 
rigera ftållet af Zenith, I följe håraf, fkulle 
man kunna förbigå en dd af de äfvan anför^ 
Ms de 
