i/SS. ^ul Ang, Sept. wj 
plåga bringa födan til fina ungar i boet och 
dar iipföda dem, til defs de blifva fullväxte. 
Detta galler fardeles omTordmulen, fom blott 
^Jiar en enda åt förförja. Modren förer där- 
fore forgfälligt Ströraming til ungen uti bergs- 
ikrefvan. Men fä fnart denne fått fin fulla 
växt, förfvinna bäde unge och gamle, ga til 
Hafs ocb Hy undan niänni(kors vadeliga gran- 
ilap. Detta fl<er vanligen i boijan af Auguftus, 
hvadan Gothlanningen har en fägen, at dä 
siian Lars målToda gens morgon träffar hela Tord- 
piulefiaran i fitt berg, ll<al man om eftermid'' 
dagen icke ^nera träffa en enda. 
Tordmulen hor vanligt i famhållen af fle^ 
|-a par, i moa af bergsfkrefv ans rymd, och be-t 
fkaffenhet, men at den en^ rnodren kläcker 
den ai>dras ägg til IWftes , fäfom nagre Fér- 
fattare berätta, fynes icke troligt. Den upgift» 
at altid någon Tordmule häller vakt vid ber- 
get, härleder fig fapnoUkt därifrån, at, dar et 
talrikt famhälle viftas, geraefiligen någon xxår 
fte träffas henima. Men därom har man förfä- 
Jkrat mig, at dä någon anfkuten Tormule vil 
föka fig in uti det gemenfamma boet, ftofä 
de ofrige, med förent inagt, bemöda fig at 
uteftänga honom. 
Foglens egentelig^a föda §r Strömming, den 
han, med en obefkriflig vighet, updykar pä 
ftårffa djup. Han rar.iakar icke fällan Skär- 
bondens fkötar , pkmdrar och fonderfliter dem, 
men faftnar ock ilundom fjeif, när han för 
mycket intraflar fig. Denna klagan föres äf- 
ven i Finfka fl^ärgården emot Tordmulen, 
livarföre han är en förhatelig Fogel. Det är 
ciock märkeligt, at Foglen icke blir fynnerli- 
P 5 gen 
