2i8 1788» ^y^l Aug. Sept. 
gen fet och tranig af denna föda. Man träf- 
far icke färdeles fett hängande vid fkinnet. 
Köttet år torrt, och dä fl^innet affläs, icke 
mycket olikt Skogsfogel, famt läter fpåekad 
rått vål åta fig> men Skårbonden häller det i 
foga värde. 
Tordmulen har korta vingar, men en ftarp 
och fnabb fiygt, det år af erfarenheten bekants 
at det fogelnåt, fom häller för Cudifigen och 
Svartan brifter for Tordmulen, om det icke i 
god tid firas efter. Fogien år åfven ilfk, då- 
han fångas, fÖrfvarar fig tappert med (itt (karpa 
nåf och flåpper icke den lem han fattar, utan 
at (kinn och ofta köttftycket medföljer. Man 
läter honom därföre flundom hugga i nigoa 
kåpp 5 medan man lolTar honom ucur nåtet. 
Foglen har en god och fpånftig fjåderbe- 
klådning, blifver dock icke fårdeles jagad för 
någon nytta. De, fom, för fit nöje,' jaga Tord- 
mulär, begifva fig til deras berg, och ju m^era 
man dår bulrar, deflo flitigare Itråcka Fogiarne 
fram och åter. Man får dä göra fä mänga 
ftott man åftundar, men för den, fom icke 
fiar defto viffare öga, gä de flåfta fruktlöft, i 
änfeende dartil, at Foglen är mycket härdfku- 
ten och des fart oåndeHgen fnabb. 
Säfom defs fötter fitta längt tilbaka har 
Foglen en rak men vacklande gSng^ han år 
för öfrigt djerf och förfvarar lig itrigt, då 
han ofredas i fitt hemvilt. 
Slågtet 
