1788- Nov, Dec, 295 
lod af fin vigt. Kopparen var fä til utfeende 
fom vigt förändrad. Solutionen innehåll än- 
nu en myckenhet Tenn uploft. 
Emedan en del af Tennet här verkeligen 
j reducerades til Metallifk form, och fatte fig i 
' detta tiillånd pa Järnet j fä iöreflålde jag mig 
at järnet har {l:örre eller ätminftone lika ftor 
j attraftion , fom Kopparen, til Tenn. Om fä 
I år, måfte Tennet, fom genom Järnets uplös- 
1 ning bliivit reduceradt, ftanna qvar på det 
I ouplöfta Järnets yta, då ingen orfak år för- 
I handen, fom kunde flytta detfamma til Koppa« 
ren. Dårföre gjorde jag mig hopp, at åfven 
pä detta fätt få Kopparen hvitkokad, om til 
uplösningen flmlle läggas endaft få mycket 
eller mindre Järn, ån det, fom uti föregående 
förfök blifvit uplöft, 
3) I fädan affigt kokades et flycke Tenn» 
folium en timme uti en uplösning af f lod 
Cremor tartari i vatten och uttogs. Uti den« 
na uplösning lades därefter en blank Koppar« 
fkifva, vid hvilken var fåftad en liten Järn- 
fpän af 0,0009 lods vigt, och kokades J tim- 
mar. Kopparen tycktes nu hafva fätt likafom 
något blekare utfeende än förut, men vifte ej 
tydeliga fpär af Tenn, mer ån et par fmä 
fläckar, vid det ftället, fom tangerade Järnet. 
Järnet hade ej mårkeligen förlorat af fin vigt, 
(min vägbalance gaf tydligt flag för 0,0001 
lod, men ej för mindre vigt), det var til ut- 
feende fvart, undantagande nåi^on blänkande 
Tennprick, fom därpä vifade fig. 
Jag fann fäledes at Järnet til en mycket 
ringa del uplöftes vid förföket 3), famt at up- 
lösningen vid förföket 2) var ymnigare, blott 
X 4 för 
