i8 1802, ^an. Febr. Mart. 
614 alnar, och for dc fom voro fpherifka ä 
ena och platta i andra åndan åt krutet, 831 
alnar. 
Om kraften fkulle vara, fom qvadraten af 
finus til incidence-angelen, få vore den dub- 
belt fä flor mot den platta kulan, fom mot 
den fpherilka (fe Kongl. Vet. Acad. Handl. 
for är 1798? 2:dra qvartal om Spetskammars 
\ Canoner), i följe hvaraf Ikottlångderna borde 
vara til h varannan nåftan fom i til V2, det- 
år fom 64 til 8^8- Altfå om den ena forten 
gjort en diftance af ^14 alnar ^ borde den an- 
dra gått 8^8 alnar, och fäledes foga Ikillnad i 
forhållandet emot de forras. 
Håraf b6r göras den flutfats : at om kru-^ 
tets verkan hade varit fucceffivCj hade ingen 
ikillnad blifvit i Ikottlångderna ; emedan den 
tryckande kraften mot kulan, vårkade då ej 
fom qvadraten af finus til incidence-angelen, 
utan endaft i proportion mot kulans area fec- 
tionis: och fom denna area var lika for båda 
lorter, få borde ingen fkillnad blifvit i ikott- 
långderna; men fom deffe varit olika ^ få följer 
dåraf: at krutets värkan mot kulan, Jker med en 
enda Jiöt, hvilket åfven bevifes af kulornes 
platthet §. 2, fom omojeligen kunnat ike, om 
krutets verkan varit lucceffive. 
Åfven ftår uti nyfsnåmnde handling: at 
krutets kraft mot kulan år fom den längd det 
uptager; och i §. 4. at krutets kraft mot ku- 
lan bor anfes at vara fom qvadraten af finus 
til 
