fo i8o2y ^an. Febr. Mart. 
var en karl nog driftig at fora fåttaren in, och 
drifva kula och cardus båttre intil kammar- 
botten; och fom man ej var fåker om icke 
någon gnifta eld kunde vara qvar af förra 
påtåndningen, Ikedde ej någon vidare riktning. 
Man fupponerar dårfore, at riktkilarne af denna 
anfåttning lofsnat, och Canon därigenom fått 
någon florfe elevation; åfven ock, at krutet 
blifvit af anfåttningen mera fammanpackat och 
kulan dåraf närmare intil fånghälet, hvaraf de 
2:ne Ikotten gått långre 8 och 9). Emed- 
lertid var rått illa at den ej laddades ä nyo; 
icke defs mindre, fom krumlinien intråfFar for 
ofrigt braf i de andre 3:ne fkottlångder , få 
kan vid 36pundarens, genom denna theorie 
fundne fkottlångder, ej eller vara något at 
påminna. 
§. 16. 
Som man for Canoner af alla calibrar, fått 
fådane expreffioner for krutets effed mot ku« 
lan , at de deraf fundne fkottlångder i det når- 
mafle inträffa med forfoken, i fall Canoner, 
kulor och krut hade varit mindre felagtige, 
och at det blifvit beftyrkt fom anfört år i 
12, famt åfven hvad man antagit i §. 14, 
neml. at qvadraten af fkottdiftancen år fom 
krutets effed mot kulan, fä år detta alt ett 
bevis, at de expreffioner man hårtil nyttjat, 
rätteligen cxprimera krutets kraft. I följe hår- 
af har man det hufvudfakeligafte fom bchofves 
