44 1 802, ^an. Febr. Man. 
pä någon tilokniog i tyngd, emedan den bi- 
drager til minil<ande af reculen (fom nödvän- 
digt bor vara innom en vifs gråns), fä bor 
den conflrueras med råta lineer, fom vål fä 
gä uton:i, men aldrig inom conftrudions-li- 
nien dg i. 
Når en gammal antagen method ej pä nå- 
got fatt år hinderlig at gifva Canon defs råtta 
form, fä vill man nu likafom forr, läta Ca- 
nonen beflä af 3:ne hufvud-delar, neml. Kam- 
marftycket, Tappftycket och länga Fåltet fom 
befiä af råia lineer; och åro defla 3:ne afdel- 
iiingar fä dragne, at Canon behäller fin råtta 
fiyrka efter calculerne, hela vågen längs fpits- 
kammaren, vid ackterfla åndan af tappflycket, 
famt vid bad^ åndar af länga fåltet. 
Alt hvad fom nu återflär at gora, år helt 
och hållit praétiflvt. 
Det år iagt. at Canon n<all beflä af 3:ne 
hufvud-delar, och at defla delar fkola vara 
råtlinige: och lom de h vardera hafva flårre 
diameter i ena ån andra åndan, likafä Trom- 
pen, fä åro de alla afftympade concr, hvars 
uträknande til ibliditet och centrum gravitatis 
hvar for fig, famt deras gemenfamma centrum 
gravitatis, med afdrag for canalen, mätte vara 
hvar och en artilierift bekant. 
§. 20. 
Det angelågnafle fom nu återftår år, at fä 
placera tapparne, at til Canons verticala rikt- 
ning, 
