igoz, ^an. Febr, Mart., 
^an anfag det i början for fjelfsväld. Hennes 
\itfeende började derpä bUfva blekt och matt, 
hon blef trögare i fina rörelfer, och förlorade 
en del af fia förra liflighet. Man tilfkref detta 
invikar, och forcflcrefderemot Utan nytta. Defs 
gång blef nu, når hon nyfs upfligit, mera 
tvungen och med tydeligfvårighet» mei^ denna 
ininfkades upåt dagen, och mot aftnarne mark- 
tes blott en ovanlig trötthet, fom förmådde 
henne gemenligen at bittida gä til fångs. Då 
nu fvagheteix i benet var tydelig och haltandet 
började blifvsi markeligt, tilfkref en berömd 
Qch erfär^sa Isåkare det en rhachitifk prfak , 
fom fl^ulle hafva gjort höftledens liganiei^ter 
{lappa, och han forordnade fiårkande och fyr- 
dåmpande medel. Men då haltandet blef be- 
tydeligt, anftåldes åndteligen underfokning. Pa- 
tienten lades på ryggen , och då fyntes yånflra 
Xiedrq^extremiteten vara något längre och fma- 
lare ån den hograi, qch knåfkålen med de an- 
dra benknotor något nerQunkne. Då hon un- 
derfoktes i uprått ftållning, fanns vånftra clunis 
var^ mera platt och infallen på det fiållet, dar 
annars en rund uphojning plågar vara, och 
litet nedanför åt låret marktes likfom någon 
fvulft, aldeles fåfom Ford aftecknat det. Sjelf 
klagade hon endaft öfver en värk i vånftra 
knået, fom emellanåt var få häftig, at den 
förorfakade fornnlofa och fkrik. Når hon låg 
på ryggen , få fant man altid låret bojdt fram- 
åt, och bod man til a,t utflråcka benet, få kla- 
