j8o2^ ^an. Febr. Mått. 6i 
få låmnades den ät naturen, den fortfor inalles 
i fem dagar, och dä" den uphort, fant maii 
åfven fvulften pä clunis vara aldeles forfvun- 
nen. Denna få tydeligen critilka diarrhée, for* 
kortade det mot flutet af denna fjukdom an- 
nars vanliga, plägfamma och fångliggande til- 
flånd. Hon kunde fnart gå up och ftodja fig 
pä en krycka, dä det fjuka benet hängde fom 
en liflos, men mot vanligheten ej fmårtande^^ 
lem. Patienten blef dock for altid en krympling, 
får behålla en vanfkapad hoft och ct mycket 
kortare ben. Den enda hjelp man kunde vånta^ 
var af de angripne delars fammanvåxande. Til 
den åndan tvangs hon at et par är, från 1794 
til 1797 behålla kryckan. Hennes goda natur 
och beflåndiga rorelfe i fria luften, har åter- 
gifvit det fjuka benet ftorfla delen af fit natur- 
liga hull , ehuru det ej år aldeles fä fylligt fom 
det frifka, och vifst tre tum kortare, fä at 
hon år mycket låghalt. 
2:0. Bellcrifningen pä denna håndelfe med- 
delar jag fädan fom patientens fader, Herr 
Borgmåflar Sellander i Landscrona upfatt 
den, och det dels for at vifa, at man for at 
riktigt befkrifva cn fjukdom efter naturen, ej 
behofvcr vara Läkare, dels ock for at befria 
denna ljukdomens hidoria for all mifstanka, 
at vara författad efter den, fom Ford upgif- 
vit. Jag får endail tillägga, at patienten var 
i början til utfeendet mycket frifk och frodig, 
oaktadt hennes far var något fjuklig och fvag, 
och 
