^802, ^än. Febr. Mart. 
Ytterjords uplosning kunna klarnä igen efteé 
fållniiig genom ymnigt tildagen cauftik lut, 
h vilket likvåi icke händer, man mä flofa med 
Alkali fä mycket man vill. Jag tvekar icke 
at anfe Ytterjorden for olöslig i cauftika Al-» 
kaller, ock tror mig kunna nöjaktigt förklara 
de phenomener, fom foranlåtit de nämnde Che-* 
jnifler at tanka annorlunda. 
Ibland de IMljemårken, fom fannos, ledan 
jåmfårelfe med flir blifvit anfiåld imellan deffa 
jordarter, tyckes intet vara märkvärdigare , ån 
Yttcrjordens forhällande med blodlut, hvaraf 
hon fålies lika lom en metalljord. Jag har obfer* 
verat at denna fällning icke lofes i ättika. Men 
om den blodlutfyrade Ytterjorden digereras 
med alkalifk lut, förvandlar fig denna til blod- 
lut oe'i Ytterjorden, berofvad blodlutsfyran , blir 
^ter löslig i ättika. 
Jag vet ej forr vara anmärkt, at Beryll- - 
jordens uplosningar fällas af bernllensfyrade neu- 
tralfalter. Detta gjor åfven ett fkiljemärke. 
Jordarternas fpecifica tyngd har jag åfven 
funnit helt olika. Ytterjorden år den tyngOa af 
alla hittils bekanta, fä at hon åfven ofvcrträf- 
far Tungjorden, och ger ofs derigenom ett 
nytt fkäl, at betrakta henne fom en nära granne 
til metallerne. Den med ren Ammoniak fällda 
och glödgade Ytterjorden ägde en fpccitic tyngd 
af 4,842. Beryiljorden pä lika Citt behandlad 
Efter 
