i8o2, Apr. Maj. ^un. 123 
ningar, Irkvål mänga århundraden igenom und- 
fallit allas upmårkfamhet intill det ögnablick, 
de likt ljungelden häftigt frambrutit utur mör- 
kret af det okånda djupet, och den ftund man 
aldraminft förmodat, utbredt en vida fig ftråc- 
kande eld, antänd i början af en knapt mark- 
bar gnifta? Dylika betraktelfer borde gora åt- 
minftone något intryck pä dem, fom vid forfta 
anblick forkafta och förakta hvarje nytt och 
ovanligt forflag, och dårvid forhälla fig likafom 
all ting vcro tånkt och uptåkt och mennifkjo- 
fnillet hade i allt affeende redan hunnit de 
grånfor, h vartill det kan ftråcka fig. Dock 
låmnom fädane, fom icke kunna bevekas till 
varfammare bemotande, att tånka for fig fjelfve 
hvad hålft dem behagar; Vetenfkapernes och 
Slogdernes vänner Ikola likafullt anfe med be- 
vägna och blida omdömen hvar och en, hvars 
bemödande äfyftar medmennifkjors gagn. 
Naturen, ofver allt välgörande, kan icke for- 
gåfves till få ofantlig mångd nedlagt brånbar 
Alunfkiffer uti vår kalla fofterbygd, dar man 
viflTerligen behofver vara lika omtånkt att for- 
fkaffa fig eldsvårme fom foda och kläder till 
lifvets nodtorftiga bärgning. En framtid up« 
täcker väl mer och mer på hvad fätt den 
Hiojeligen kan bäft begagna hvarje landets na- 
turliga tillgäng; men defs innevånare blifva 
dock högeligen att beklaga om endaft ytterfta 
nod fkall blifva den läromåftare fom tvingar 
dem därtill. Mätte tidig omtanka förekomma 
I 4 hvarje 
