124 
i8o2, Jpr. Mhj. ^nn. 
hvarje fådan olycklig belägenhet! Hvem {ovsi 
med värma for fäderneslandets våigäng be- 
traktar huru ofullkomligt vi ånnu kanna,, att 
nyttigt anvånda ftorre delen af hvad vi dage- 
ligen trampe under våra fötter; den lårer vis- 
ferligen icke heller undandraga fig, att efter 
;enfkild råd och lågenliet forfoka hvad håld 
iikligen lofvar, att tillfkynda det allmänna rik 
tillgång på medel , att fylla ett af defs måit 
trångande behofver; Hvem får eljed veta hvad 
gagn landet kan håmta af hn ymnoga Alun- 
Ikiifer'? Skulle ock någon gång fårdeles lönande 
HenkohlsOotrer fluteligen efter onll<an uptåckas, 
bor dock hvad nian redan vet hg åga, inga- 
lunda forfummas, Mårkligt år,, att hittils foga 
inrikes tillgång på henkohl blifvit uptåckt, 
oaktadt det hedrande bemödande hvarmed 
detta dyrbara brånfle tid efter annan blifvit 
fokr; den koflnad man tyckes dårpå hafva 
frugtl jfl forfpilltj fkall dock en tackfam efter- 
verld altid råkna ibland berömvärda forfok 
till defs vilkors förbättrande, och ett ofortrutit 
fortfarande med dylika tillbud fkall bara vittne 
Gin det ågta patriotifka tånkefått , fom icke 
trottaar, att dårtilt göra fitt båfta. Men fedan 
lång ärfarenhet vifar, huru foga man kan trygga 
fitt hopp vidi tillkommande uptåckter af betyd- 
liga flenkohlsbrott, må man få mycket fnarare 
foka begagna fig af den brånbara AlunfkiiFern, 
fom ofta träffas liggande fnart fagt uppe i da- 
gea och på ånnq flejre flållen till obetydligt 
