1 64 1802, Jpr. Maj. ^un. 
fäfom en ny eller okånd, ty Prof. Fabricius, 
fom jag fedan funnit, årinrar uti fin Syft. Entom. 
p. 567, at „Exuvi^ Bombycis Proceffionea? tadu > 
inflammationes excitant. " Åfven B om are 
(Di6L d'Hia. na t. 3- P- 105.) anforer: „at detta 
flags larv år ganfka luden och farligare ån 
alla andra. Boen fom den gor åro ånnu mer 
at frukta, framfor alt når de åro gamla, for 
den klåda fom de kunna upvåcka.' DefTa larver 
iäca hären, hvarmed de betackas, ingå uti fam- 
manfåttningen af deras filkesfåckar. Deffe hår, 
få långe de finnas pä det lefvande djuret, åro 
mjuka och filkeslika, hårdna fedan och förfalla 
til ganiT<a fina uddar; fä at når man uptager 
eller opnar defle boen, upflyger likfom et moln 
af defle fmå uddar, hvilka ingå uti huden, dår 
de gora en ftark klåda. Fåfiade vid kånflo- 
ommare delar, t. e. ognelocken, gora de dår 
inflammationer, fom vara flere dygn." Afven 
Dodor Panzer i 67 håftet af Deutfchlands 
Infedcn N:o 22 tillägger, at dennes hår åro 
mycket flyfva, fpitfiga och bräckliga, trånga 
ofelbart in uti fvettholen och upvåcka et fmårte- 
famt kliande, fom har Ivulnad och bulnader 
i följe. All forfigtighet mäfle derfore brukas 
vid defl^e larvers behandling. Reaumur har en 
^äng med fordel forfokt, at gnida de värkande 
delarne med perfilja, h vilket genafl mildrat den 
brännande klädan och gjordt den foga läno varig. 
Men denna omfländighet kände jag icke, når jag 
foai båfl behoft et fåkert och fkyndfamt botemedel. 
