3:ne aF de forfla niagnetiferade Aångerna, for 
at fcderniera flryka dem på det fått Herr 
CpuLOMB, forefkrifvit. Vid, forfokens anfiål-r 
lande få Hade jag flångerna med Soderpolen uti 
en Filklofva, fom var fäflbunden vid en 
flcjlning få högt ofver bordet, at jag med be« 
qvåniljghet kunde til Nprrpolen applicera alla 
de fmå ICulor och Ringar, fom den kunde 
lyfta. Härigenom blef det ock lättare at med 
fåkerhet fe huru mycket flångernas Norrpol 
kunde båra, emedan Kulorna och Ringarna 
nu iriera icke fkildes därifrån af pulsflagen i 
armen eller någon annan kroppens fkakning,, 
livilkcn uti förra forfoken få ofta hade håndt mig^ 
Desfa forfok blefvo fåledes anflalde mqd, 
flårre noggranhet ån dc foregående, h vårföre 
jag ock i florfia korthet yil anföra de fornåm> 
fta Refultater dåraf 
^. 7. Cifkelftrykning^ 
Af de flänger fam dcHna gången Magnetiw 
ferades formedelfi detta flrykningsfått hade den 
e^a 4:ra poler nemligen Norrpol i båda ån^ 
darne och Soderpol tre tum ifrån hvardera 
ånd,an: cien andra 2:ne poler Norrppl dar N 
flod och Soderpol tre tum från den åndan fom 
fkulle blifva Soderpol: de 2:ne ofriga hade 
ingen magnetifk kraft o<:h uti de 2:ne förda 
var den få fvag, at flångerna icke en gång 
förmådde lyfta en liten kammarduks Synål. 
L Eftcf 
