tSo2, ^uUi, Aug. Sept. ^09 
Varfe något, fom torde foirtjena upmårkfamhet, 
nämligen) at Soderpolen nåftan altid var fvä- 
gare ån Norrpolen och blef icke altid eftei^ 
lifta ftrykningen lika fä flark fom Norrpolen. 
På det desfa fårfok fkuUe blifva få mycket 
fåkrare Numererade jag flångerna formedelfl: 
Etfning efter den vigt fom Tabellen 2) 
utvifar och ny tjade til Cirkelfirykningen N:o i ^ 
N:o 5, N:o g , N:o 10. Sedan de genom con- 
traire Cirkelftrykning biifvit berofvade detäs 
Magnetifka kraft, få at foga mer äterftod åii 
Polariteten, hvilken uti N:o g var ombytt. 
Til ftrykningen nyttjade jag de ofta nåmde 
Knigths Magneter, hvilka nu voro få for- 
fvagade, at jag nödgades gifva dem 12 Cir- 
kelftrykningar eller 3 på hvar fida med en 
ganfl<a ftark armerad Magnetften for at oka. 
deras kraft, hvilken fore denna ftrykning icke 
var florre ån at de knappaft förmådde bära 
Järnet B. Håfigenom blefvo de fä ftarka, at. 
den ena Stångens Norrpol kunde lyfta Järnet 
Å, 5 Kulor och en Ring eller 7 Kulor och 
2 Ringar hängde efter hvarandra och famraa 
ilängs Séderpol Järnet A och 5 Kulor eller 
7 Kuloi". Den andra ftängens Norrpol åter 
bar Järnet A och 5 Kulor eller 7 Kulor och 
famma ftångs Soderpol 6 Kulor eller Järnet 
A och 4 Kulor hängde efter hvarandra. Af 
detta forfok lärde jag ock, at de fmå Kulorna 
voro formonligare til Magnetilka kraftens un- 
derfokande hvarfore jag i det följande icke 
mera betjente mig af de äggformiga Jårncn. 
