i 8 02, ^uUiy Ang. Sep t 221 
Ringar och for Sodcrpolen 3 Kulor minus 2 
Ringar. Vill man antaga at 2:nc Ringar burne 
efter fivarandra i det nårmafie fvara emot den 
jnagnctifka kraft fom förmår båra en kula, 
hvartil åfven föregående forfok gifva full an- v 
ledning, få hafva alla flångernas Norrpoler tiU 
fammanstagne genom Cirkelftrykningen erhål* 
lit cn tilvåxc i deras kraft af 7 Kulor mims 
en Ring oeh alla deras Soderpoler tilfammans^ 
tagne 5 Kulor minus l Ring, Slår man ihop 
desfa båda fummor, få hafva flångernas fiyrka 
genom Cirkelilrykningen i det hela vunnit 12 
Kulor minus 2 Ringar eller i det nårmaflc 11 
Kulor, hvilket i vigt utgjor omkring I888J5 
afs trois Qdl hvarje kulas vigt per medium 
råknadt uptageJ til 171,75 afs) eller 123 afs 
pä hvarje fiång om det vore tillåtit at forde?- 
la denna vigt lika på alla de magnetifcrade 
flångerna. Hårtil kan ock låggas den lätthet 
uti utofningen, fom Cirkelflrykningen medfo- 
rer emot alla de våndningar och fram och ^- 
terftrykningar fom Herr Geuns få mechanill^t ^ 
och utan något tilråckeligt fkål anforer fåfoiii^ 
nödvändigt vid rnagnetiferingenr 
§. 12. 
Man kan åfven enligt de antageligafte hy^ 
pothefer om magneti|"ka rnateriens verkningar 
på et någorlunda tilfredsftållande fått utreda, 
hvarfore Cirkelflrykningen bor var^ den för»- 
monligailc af alla hittils kunde ftrykningsfåu*. 
Det år en allmånt bekant fak, at Jårnfilfpåii 
P 5 utftrodd . 
