Ott. Nov. Be c. 273 
mer, ju längre valkningen avancerar utföre, tils 
fluteligen det öfverikott lligen har i tyngd emot 
Bergarten, öfvervåldigas } och den följackteli- 
gen måfte medfölja. 
At til någon del hjelpa denna omftåndig- 
het, eller åtminftone at gifva den finafte (ligen 
något at fåfta fig vid, nyttjas vid de flåfta Ty- 
ika Bergverken och åfven vid Sala och Fahlun, 
Dukar på planhårdarne. Valkningen tilgår i öf- 
rigt nåftan på lika fått med Duk, fom på blott 
Hård, allenaft at ej Va/k- q väft en nyttjas, utan 
kryckan eller Lejdranj hvarmed godfet ftrykes 
på Härden, at det jåmt utbredes. Derigenom 
vinnes ock mycket: och tyckes i fynnerhet för 
Blyglanfer, fom vid Bokningen ofta gå fonder 
til ytterita grad af finhet, ftörre ån bergarter- 
nas, vara vida tjenligare ån det förra. Likväl 
nekar f jelfva fakens natur i anfeende til vat- 
nets beftåndiga acceleration, möjligheten at fö- 
rekomma, det icke någon del af Sligen /kall 
med Bergarterne a flyta , och fom i famma mon 
måfte blifva mårkeligare, fom godsforterne åra 
fina, eller rättare fom partiklarne åro fkiljack- 
tige i ftorlek. 
Et annat Valkningsfått har förft vid Un- 
gerika och Saltzburg/ka Bergverken blifvit in- 
råttadt, fom ock nu n altan vid alla Saxilka Berg- 
verk år antaget, nemligen med en fort rörli- 
j ga planhårdar, St o fs härdar kallade. Deffe åro 
I gjorde nåflan lika med planhårdar, men hånga 
; på 4 kedjor, fom kunna vid nedra andan me- 
delft en inrättad Våndbora, efter behag höjas 
och 
