jr<?o^, ^an. Febr. Mar t. i? 
mycket åtgår af desfa Lafvar: och åndamålet 
med en vacker fårg vinnes fållan, om icke 
lafven förut dårtill år beredd. 
Efter de Metoder, fom jag nyttjat, till 
en del iippgifna i min foffta afhandling har 
jag funnit desfa växter likfom många andra 
kunna i affeende på fårg åmnet i allmänhet 
delas i 2:ne Clasfen i:mo Siibjlantiva fårgor, 
fjelfftåndiga, gedigna eller naturela, fom icke 
behofva någon fårdeles beredning, emedan de 
åro verkeliga af naturen utarbetade fårgflof- 
ter, och hafva fitt fårgåmne redan utveckladt 
och fullkomnadt. Desfa upplofas till en del 
i kallt vatten och behofva ingen annan grad 
vårma, ån den vanliga fommar vårmen, for 
att fåfla fig på filke och ylle. Sådane åro 
L. Chlorinus, Cinereus, Haematoma, Vento- 
fus, Corallinus, Weflringii, Saxatilis , Confper- 
fus, Barbatus, Plicatus, Vulpinus, m. fl. An- 
dra äter fordra mera vårma, kokning och 
långre beredning, fåfom L. Subcarneus, Dille- 
nii, Farinaceus, Jubatus, Furfuraceus, Pulmo- 
narius, Corrugatus, Cocciferus, Digitatus, 
Uncialis, Aduncus m. fl. Desfa behofva icke 
något betningsåmne; ty de fåfla fig fjelfva. 
Det enda och tjenhgafle har jag funnit vara 
kokfalt och faltpetter, hvaraf i fynnerhet fil- 
kcs fårgorna fä mycken glänts, och blifva åf- 
ven mycket fafla. Med andra tillfatfer af kalk 
eller falter blifva desfas fårgor ofta forfåmradc. 
K, ^. Hmdl L qv. B 2:d<i 
