i8o4^ c^^«- Febr. Mar t. 
på det fåttet våra kala berg och backar gö- 
ras fruktbärande på fortråfFeliga fårgftofter. För- 
fok borde anftållas, att utfå fondergnuggade 
våxter vid forfta kommande fno, pä berg och 
flenar, då de troligen fkulle fåftas. Sådanc 
foclkningar kunde val hora till Botanifka om- 
rådet, och Ikulle visferligen oka värdet af 
denne nyttiga vetenikapen. 
De fkona fårgftofter, fom uti dertill inrättade 
Fabriker tillverkades, fkulle blifva en begårlig va- 
ra for inlåndfk och utlåndfk handel, och endafl 
på det fåttet borde desfa åmnen förfåljas. En- 
daft genom några dagars ljum maceration i 
vatten fkulle de Subftantiva fårglafvarne få 
utfeende af fårg. Det biträde, fom Chemien 
ånnu ej kan gifva, vore, att gora desfa får- 
gor få fafta, at luften icke kunde foråndra 
dem. Den tillväxt, fom denna vetenfkap fått 
i fcdnare tider, gor denna våntan derifrån 
lika få mojelig, fom den nu år onlkelig. Om 
det år vätets' (hydrogens) eller Syrets (oxi- 
gens) Chemifka åverkan genomvärmets biträ- 
de, fom gör fårgorna obeftändiga, torde ånnu 
icke vara alldeles afgjort, ehuru det fednarc 
fi<ulle fnaraft tros. En fullkomligare Chemifk 
underfokning torde vål en gång upplofa den- 
na gåtan, och åfven uppfinna hjelp och me- 
del dcremot. 
Imellertid hafva våra Skonfårgare, eller dc 
iom fysfelfåtta fig med att fårga lilke och 
() !;;tr dåraf, mycket att håmta af desfa Lalfår- 
gor. 
